Прегледай ги.
Ако разпознаеш някое, сложи снимката на масата.
Съжалявам.
Господи... - Не исках. Той ме накара.
Уолтър Колинс, 9-годишен, Лос Анжелис.
Погледни ме. Сигурен ли си за този? - Сигурен съм.
Исусе! - Господи!
Кучи син...
Лъже те. Омекнал си. - 20 деца.
Разиграва те. Знае, че е загазил
и лъже как е бил принуден да остане. - Не мисля така.
Не видяхте колко е изплашен. - Посочил е Колинс, а ние го намерихме.
Не четеш ли вестници?
Съжалявам, но пак е тук.
Кой? - Бриглеб. Разпитва за Кристин Колинс.
Кажете на копелето да се разкара, или ще го арестувам.
Опитах, но каза, че той и приятелите му няма да си тръгнат.
Какво, по дяволите?
Господи!
Айбар, ела веднага тук!
При съмнение за убийство, трябва да се започне разследване.
Това са деца! - Аз определям правилата.
Нареждам ти да вземеш детето и веднага да се явите тук!
Не разговаряй с никого, ясно?
Капитан Джоунс! Какво, по дяволите, сте сторили на Колинс?
Не се опитвайте да лъжете, защото е видяна да я отвежда полицейска кола.
Г- жа Колинс е задържана. Изпадна в нервна криза.
Моля? - Получава най-доброто лечение.
Това е всичко.
Следващият. - Нареди се тук.
За какво са ми лекарства? - Ще те отпуснат.
Не искам да се отпускам. - Хайде.
Доктор Стил!
Няма да взимам лекарства. Не знам какви са.
Нищо Ви няма. - Моля?
Добре сте. - Да, така е.
Тогава няма да имате нищо против да подпишете това. Пише, че сте сгрешила.
Че детето, върнато Ви от полицията, е всъщност Ваше. Че са били прави
да Ви пратят тук за наблюдение и че са освободени от отговорност.
Подпишете. - Няма да го подпиша.
В такъв случай, състоянието Ви не е подобрено. Подпишете и се махате оттук.
Права съм. Синът ми още липсва. - Г-жо, превъзбудена сте.
Няма да подпиша, защото това не е синът ми!
Пациентката изпада в истерия. Упоете я.
Не.
Отвори уста.
Това не е твоя работа!
Това е работа на полицията.
Нямаш ли достатъчно неприятности със закона, при положение, че си курва?
Заведете я в стая 18. - Спрете!
Хайде, хлапе.
Извинете. Ще го поема за разпит.
Не трябваше да го правиш. - Исках.
Усещането беше хубаво. Загубих две бебета, заради тези лекари.
Изборът беше мой. Тогава не можех да се боря.
Ти можеш. Не спирай. - Няма.
Майната им. И на коня, върху който са дошли. - Това не е речник за една дама.
Времето създава речника.
Когато нямаш какво да губиш. - Не трябва да си тук.
Провери къщата, а ти - плевнята.
Чисто е. - А там?
Да вървим.
Покажи ми.
Хайде.
Сигурен ли си, че е това? - Сигурен съм.
Копай.
Ти си ги заровил, сега ще ги изкопаеш. Започвай. Чу ме.
Боже.
Доведи всеки полицай, намиращ се в радиус от 30 км оттук.
Информацията за Гордън Норкот е в колата ми.
Синко, спри.
Сега можеш да спреш. Ще поемем оттук.
Свърши се.
Всичко е наред. Свърши се.
12. Оставете ни насаме.
Виждам, че взимате лекарствата. Шест дена и никакъв напредък.
Трябва да минем на по-агресивна терапия.
Освен ако не докажете, че сте по-добре. Подпишете.
Майната ти на теб и на коня, с който си дошъл. - Стая 18.
Искам да говоря с главния тук.
Моля Ви. - Кой е главния?
Отвори. - Аз съм главният лекар.
Вие ли затворихте Кристин Колинс? - Не обсъждаме случаи с никого.
Със сигурност ще обсъдите този.
Прочетете го.
Спрете.
За последен път Ви питам дали сте готова да подпишете.
Не.
Свободна сте.
Какво? - Преоблечете се в съседната стая.
В съседната стая ли? - Да, постарайте се.
НАМЕРЕНИ СА УБИТИ ДЕЦА В РАНЧО
Сестра, веднага искам да видя всеки един документ по случая Колинс.
Кога излиза?
Най-мащабното престъпление в Лос Анжелис! Момчето Колинс се смята за мъртво!
Толкова съжалявам.
Воденето на случая Колинс изложи поделението на присмех.
Съществува възможност да ни потърсят в съда. - Никой не можеше да знае за ранчото.
Нито ние, нито началникът на полицията, нито шерифът.
Колкото до г-жа Колинс, не съм убеден, че детето й е от жертвите.
Има още четири снимки на деца, които приличат на него.
Кларк може да е сбъркал. - Това повдига въпроса: "На кого му пука?"
Градоначалникът иска да се свърши с всичко това. И аз го искам.
Да продължаваш да твърдиш, че момчето не е от жертвите, не е начинът.
Ако детето, което й върна,
не е Уолтър, нито пък е сред жертвите, тогава къде, по дяволите е той?
Ще разпитват защо не си вършим работата.
Но пък ако е бил сред клетите жертви, запитванията ще престанат.
Можем да живеем с този срам.
Лекото неудобство е за предпочитане пред големия проблем.
Детето е в неизвестност от почти година. Досега щяхме да сме го намерили.
Истината е, че вероятно е мъртъв.
По-добре майката да свикне с мисълта сега, не по-късно.
Да. - Това е всичко, капитане.
Предполагам, това е всичко.
Не съм направил нищо. Дори не бях тук, когато е станало.
Представяйки се за Уолтър Колинс, ставаш съучастник в отвличане и убийство.
Жалко, затворът не е място като
сиропиталищата. По-лошо е. - Не можете. Аз съм дете.
Кларк също, но ще го затворим. Всички убийци отиват в затвора.
Махнете го оттук. Не зависи от мен. - Не искам да отида в затвора.
Докажи ми.
Знам, че в Лос Анжелис се снимат филми.
Мислех, че ако се запозная с Таймекс, ще ми даде да пояздя коня му.
Знаехте ли, че конят се казва Тони?
Как сте? - Добре.
Полицията чака следващия Ви ход. - Отивам си вкъщи.
Мислех за това какво причиняват на онези жени, на Уолтър.
Казвах му никога да не започва бой, а да го завършва.
Не аз започнах войната, но аз ще я завърша.
Полицията няма да си позволи да Ви преследва пред хората,
но ако усети, че има заплаха, това ще се промени.
Какво биха ми сторили сега? Нямат нищо. Отивам си вкъщи.
Ванкувър, Канада 20 септември, 1928
Здравей, сестричке. - Гордън, не знаех, че си в града.
Преди няколко дена пристигнах. Исках да те изненадам. Има ли проблем?
Не, разбира се.
Влизай. - Къде ми е племенницата?
Отиде в града. Ще се върне довечера. Боб е тук.
Може ли да остана за няколко дни?
Мога ли да използвам банята? Дълъг път.
Естествено.
Той ли е? Отиди отсреща. Ще се обадя в полицията.
Горе е. - От другата страна.
Г- жо Колинс, запознайте се с приятеля ми г-н Хана.
Моите съболезнования. - Може ли да влезем?
Оценявам, че не се отказахте да го търсите.
Няма да стане по-лесно. Преди пет години загубих дъщеря си.
Всеки ден си мисля: "Това трябва да й го разкажа". Но нея я няма.
Моля, седнете.
Цяла сутрин разговарях със секретаря на полицейската комисия.
Казаха ми, че няма да ми разрешат да свидетелствам. Не било нужно.
Моите източници твърдят, че комисията ще защитава полицията докрай.
Че вината е във Вас и упоритостта Ви
и в това, че сте ги принудила да Ви затворят за Ваше добро.
Предполагам, трябва да наема адвокат и да пусна граждански иск.
Знам адвокат, който четири пъти съди града и победи.
За жалост, не можем да си позволим да го наемем.
Затова ще го направя безплатно. За мен ще бъде чест да Ви защитавам.
В 15-годишнината си практика, не съм виждал толкова смела жена.
Благодаря.
Казвам се С.С. Хана и имам заповед
за освобождаването на всички жени с код 12,
поради неясноти около задържането им. - Съжалявам, но главният лекар...
Или ще освободите хората, или Вие самата ще се озовете зад решетките.
И то без ключ.
Не мога да Ви позволя... - Отстъпете настрана.
Как ще коментирате задържането Ви? - Добре съм. Малка ваканция.
Много ми беше приятно. Полицията ме забавлява.
Как беше задържано момчето Ви? - Не съм го задържал аз.
Наскоро разбрах, че някой ме иска. Не съм се и опитвал да разбера.
Знаехте ли защо сте преследван? - Предпочетох да не се меся в това.
Какво ще кажете на родителите на убитите? - Без коментар.
Неочаквано. - И това също.
Искове за сваляния от длъжност, отправени от г-н Хана и новият му клиент,
Кристин Колинс. Няма нужда да преглеждаш детайли.
Копието ти ще пристигне всеки момент.
Градският съвет се съгласи на това. - По дяволите.
Мислех, че бяхме свършили с това. Предстоят избори, не мога да си го позволя.
Бях инструктирал к-н Джоунс да се погрижи.
Няма да е достатъчно да си признае грешката.
Ако го махнем от картинката за малко, може нещата да се поуспокоят.
Какво става? - Огромен протест.
Заради случая Колинс.
Боже...
ПОЛИЦИЯТА - СРАМ ЗА ГРАДА НИ
Неведоми са пътищата Божии.
Не ви е срам!
Дами и господа, моля за внимание. За първи път се събират толкова хора тук.
Моля Ви да се въздържате от демонстрации.
Искаме да узнаем истинските факти на това дело.
Изслушвайте се, или ще стоим тук седмица.
Г- н Торп, не виждам членове на комисията.
Присъстват ли членове на комисията?
Началник Дейвис, или капитан Джоунс?
Г- жо Колинс, елате с мен за минута.
Трябва да видите нещо.
Полицията си трае, за да не се създаде хаос от отсрещната страна на улицата.
Г- жо Колинс, аз съм Лиян Клей. Това е съпругът ми, Джон.
Искам да изкажа съчуствието си.
Само ние си знаем какво преживяхме, чакайки новини за сина ни, Дейвид.
Но не може да се сравнява с това, което Ви причини полицията.
Станете.
Моля, седнете.
Видях Ви в новините. Голяма смелост имате,
щом така се опъвате на полицията.
Нека обвиняемият стане.
Гордън Стюард Норткот, обвинен сте в три убийства от първа степен
и още 17, след разглеждане от областния прокурор. Как пледирате?
Не съм виновен, Ваша чест. - Седнете, г-н Норткот.
Съдът ще разгледа делото утре сутрин.
Момчето Уолтър Колинс е обявено за изчезнало на 10.03.1928.
На 18-ти август започна национално издирване.
Бе намерено дете с описанието му в Де Калб, Илиной.
Разпитахме го и той призна, че се казва Уолтър Колинс.
Подготвихме прехвърлянето му в Калифорния.
Г- жа Колинс Ви е казала, че това не е нейният син.
Така е. Отрече това да е той, въпреки доказателствата за обратното.
Последствията доказаха, че е била права.
Кое Ви наведе към мисълта да я изследвате за психически проблеми?
Д- р Стил я определи като хладнокръвна.
Държа се странно при първата си среща с момчето.
Изпратих я под наблюдение, заради обезпокоителното й държание.
Просто щракате с пръст и една невинна попада в психиатрична клиника?
Всяко семейство в този щат е в опасност,
щом капитанът на полицията вика жена в офиса си и след миг, я затваря в клиника.
Не е била затворена.
Какво казвате? - Не сме я затваряли, а я отпратихме.
Глаголът няма значение.
Важното е, че сте го направили без заповед.
Държа копие на опита за доказване на лудост в делото срещу Колинс. Подписан е от...?
От мен.
Значи, жена е затворена в лудница без заповед.
След дни се изготвя заповед, но няма нужда от подпис,
защото жената вече е в клиниката. Вярно ли е това, капитане?
Технически. Ситуацията беше специфична и използвахме крайни мерки.
Не сме виновни, че се подведохме от момче, което твърдеше, че е Уолтър Колинс.
Заради твърденията му и нейното държание
помислихме, че има нещо гнило. - Защото се е усъмнила във Вас?
Защото не искаше да ме послуша. Продължи да се инати и да се опитва
да се справи сама с проблема. - Борила се е за живота на сина си!
Момчето можеше да е живо, ако не губихте ценно време
да отричате, че сте сгрешили!
Накрая стана именно това. В един определен момент,
докато става всичко това, Уолтър е жестоко убит с още 19 деца в ранчото Норткот.
Така е.
Нямам повече въпроси.
След много усилия, успяхме да идентифицираме момчето като Артър Хачинс.
Това и ареста на заподозряния в убийството на истинския Колинс.
Разрешихме две от най-големите мистерии в историята на Лос Анжелис.
Дано вие, от пресата, да оцените
добрите неща, които правим. Не само грешките, които са рядкост.
Истинската майка на момчето, Джанет Хачинс.
Надявам се да не Ви е създавал проблеми. - Никак. Една снимка?
Жената, при която беше останал, г- жа Колинс, иска да вземете тези дрехи.
Не е ли хубав жест? Кажи "благодаря". - Не ги искам. Дайте ги на някой друг.
Мисли за другите. - Не е моя вината. Полицаите ми казаха, че съм
Уолтър Колинс. Не беше моя идеята.
Напоследък все чуваме обвинения към полицията за собствените ни грешки.
Приятен път, Артър. Това е за днес, приятели.
На десети март се върнах от работа и синът ми, Уолтър, го нямаше.
Капитан Джоунс е действал спрямо информация, която е считал за вярна.
Това дете никога не беше стъпвало в класната ми стая.
Обърнахме се към добрите ни приятели от полицията, за да ни насочат към хората,
с асоциално държание.
Представям ви обстоятелствата...
Тук съм. Влез.
Разхождах се из стаята на Уолтър, докато той спеше.
Макар да не го виждах или чувах, аз го усещах.
Затова не мисля, че е мъртъв. Все още го усещам.
Знам какво казаха от полицията, но останките не могат да се идентифицират напълно.
Може онова дете да е сгрешило, когато е посочило снимката на Уолтър.
Разбирам, че не желаете да го приемете.
Но мисля, че е време да продължите напред. Синът Ви би го искал.
Може би. Възможно е и да иска да продължа да го търся.
Вярвам, че той Ви чака на място,
където се събираме с любимите хора.
И съм сигурен, че той е убеден, че сте сторила всичко по силите си.
Трябва да тръгваме.
Тишина в залата! Чухме всички свидетели и факти.
Препоръчваме капитан Джоунс да бъде отсранен от служба.
Ред в залата! Моля!
Журито достигна ли до решение? - Да, Ваша чест.
Нека обвиняемият се изправи.
Второ, ще се предприеме промяна
в законите и процедурите, спрямо които един гражданин
ще бъде изпращан в психиатрична клиника.
Прочетете присъдата.
Намираме Гордън Стюард Норкот за виновен по всички обвинения.
И последно, възвръщане на доверието в полицията ще се постигне единствено
след отстраняването на началника.
Изслушването приключи.
Желаете ли да направите изявление преди изпълнението на присъдата?
Искам да стане ясно, че никога не съм се страхувал от Вас.
Ваша чест! Колкото то съда...
Единствено тя ме разбира.
И тя беше клеветена в пресата. Само тя разбира какво е
да те обвиняват за нещо, което не си извършил.
После да те хвърлят някъде, за да изгниеш и да бъдеш забравен.
Не съм убил момчето ти. Не бих наранил дете!
Задръжте клиента си, или ще го узаптя.
Махнете се от мен!
Гордън Стюард Норткот, присъдата е следната:
Ще бъдете изпратен в затвора Св. Куентин за две години строг режим, до 02.10.1930.
На тази дата ще бъдете обесен. Бог да се смили над душата Ви.
30 септември, 1930
Мога ли да си почина 10 минути? - Разбира се.
Тези дни си вземи няколко такива почивки. Ще ти се отрази добре.
Ще видим.
Кристин Колинс е. Вчера звънях. Чудех се дали сте имали време
да разгледате документите и описанието на Уолтър Колинс.
След месец отново ще звънна.
Знам какво правите. Затова исках да се видим. Става дума за Уолтър.
Получихме странна телеграма. - От кого?
Гордън Норткот. Иска да се видите. - Защо?
Каза, че знае, че още търсите сина си. И преди да умре...
Каза, че е излъгал, когато е казал, че не го е убил.
Иска да си признае, че го е извършил.
Щял да Ви каже истината, ако се видите наживо,
за да можете да продължите с живота си.
Ще бъде екзекутиран вдругиден, така че нямате много време.
Отне ми цяла сутрин, за да подготвя всичко.
Вие сте първата жена от 30 години, която посещава убиец в затвора,
точно преди смъртта му.
Добре ли сте, г-жо? - Ще бъда до вратата.
20 минути.
Не вярвам да имаш цигара?
Поискахте да дойда, за да ми кажете истината.
Така казах, но не мислех, че ще дойдете.
Сега какво? - Не вярвах. Не желая да Ви виждам.
Не желаете? - Не мога да разговарям с Вас,
имайки предвид какво ще ми сторят утре. Да изпратя телеграмата беше лесно.
Но сега не мога да Ви кажа, каквото искате да чуете.
Защото не искам да отивам в Ада с лъжа на уста. Молих се,
помолих Бог да ми прости и той го направи. Оттогава се чувствам спокоен.
Но ако сега Ви излъжа, това ще е грях и няма да ми се прости.
Няма време за това. Не ми се ходи в Ада.
Вие сам ме повикахте.
Моля Ви, погледнете ме.
Вие ли убихте сина ми?
Вие ли го убихте? - Не знам за какво говорите.
Напротив, знаете. - Казах, че няма да говоря сега.
Ти ли уби сина ми? - Не знам.
Не помниш ли? Отговори ми!
Махнете се от мен. - Или какво? Отговори ми!
Знаеш му името. Каза, че е ангел! Ти ли го уби?
Отговори ми! - Ще ме нараниш.
Дано отидеш в Пъкъла! - Пазач!
Уби ли сина ми? Дано гниеш в Ада!
Ти ли уби сина ми?
Гордън Стюърд Норткот, осъден сте за убийство.
Наказанието е смърт чрез обесване, без право на обжалване.
Екзекуцията ще се извърши, както е разпоредено от законите на Калифорния.
Последни думи? - Не.
Признал съм всичко, както обещах.
Не толкова бързо! Моля Ви!
Не съм виновен за всички.
Не всички убих.
Моля те, Господи!
Нека някой се помоли за мен.
Тиха нощ, свята нощ...
27 февруари, 1937
Тази вечер ще има забава вкъщи.
Имам много работа. - Хайде, молим те.
Някой трябва да се погрижи. Отивайте, имам си радио.
Лека нощ.
Слушайте, наистина...
Ще ходим с приятели на ресторант и ще гледаме Оскарите там.
Ще бъде забавно. Ела с нас. - Много съм заета.
Лека нощ.
Бен, заложила съм два долара, че ще спечели "It Happened One Night".
Изглежда, само аз мисля, че няма да е "Клеопатра".
Ако стане така, ще го отпразнуваме ли с вечеря утре?
Да, ще се видим.
Ако твоят филм спечели, ще ти се обадя. - Ще бъда тук.
"Клеопатра"... - Надценен.
И "It Happened One Night".
Кларк Гейбриъл, Клодет Колбърт, няма какво повече да добавя.
Може ли плика?
Победител е "It Happened One Night". - Знаех си.
Аз черпя.
Кристин Колинс? - Да.
Аз съм г-жа Клей. Помните ли ме? - Да, разбира се.
Исках веднага да Ви се обадя. Полицията е намерила момче, Кристин!
Къде? - На Линкълн Хайт.
Веднага идвам.
Исках веднага да отидем, но било важно първо да поговорят
с него насаме.
Сигурни ли са? - Да, но важното е, че аз съм сигурна.
Намерили са моя Дейвид.
После какво стана?
Дейви, хайде.
Имаше ли други момчета? - Мисля, че бяха още петима. Беше отдавна.
Здравейте, деца. Това е Дейви.
Разговаря ли с тях? Спомняш ли си имена?
Имаше двама братя. Името май беше Уинслоу.
Другите бяха Джефри и Уолтър. - Уолтър?
Помниш ли фамилията му? - Колинс.
Кажи ми как така помниш и фамилията му?
Заради това, което се случи. Уолтър и Джефри се уговориха.
Намерихме пролука на оградата.
Направихме си място, за да се измъкнем.
Но една от дупките не беше достатъчно широка и се заклещих.
Кракът ми се заклещи.
Помогни ми.
Той идва!
Бягай!
Къде сте?
Връщайте се!
Провери останалите.
Ще ви хвана! Мамка му! Ще ви намеря, където и да сте.
Влизай в колата.
Ще ви намеря!
Тогава ги видях за последно. - Значи не знаеш дали ги е хванал.
Само знам, че ако Уолтър не ми беше помогнал, нямаше да се измъкна.
Какво се случи после?
Крих се по пътищата, докато не видях да минава един влак, в който скочих.
Защо не каза на никого за това? - Боях се, че ще ме преследват.
Не казах никому. Бях напълно сам.
Една жена ми даде храна. Казах й, че съм сирак
и останах при нея.
Всяка нощ се будя, мислейки, че са до прозореца ми.
Чух по радиото, че се говори за случилото се в ранчото.
Знам, че вече няма връщане там. - Защо?
Тъй като не споделих с никого,
се страхувах, че ще ме обвинят за смъртта на децата.
Какво те накара да разкажеш сега? - Много ми липсваха мама и тате!
Искам да си отида вкъщи.
Още не мога да го проумея. Минаха пет години, случаят е закрит,
мислим си, че е мъртъв... Добре, че е бил Уолтър.
Гордейте се със смелостта на сина Ви. - Гордея се.
Още ли мислите, че е някъде там? - Защо не?
Трите момчета са избягали и ако единият е оцелял,
значи и другите може да са успяли. Уолтър може също да се страхува.
Страхува се да си дойде, да узнаят кой е, да не би да има проблеми.
Дава ми нещо, което досега нямах. - Какво е то?
Надежда.
Капитан Джоунс бива отстранен.
Началникът на полицията, Дейвис, е преместен. Крайер не се кандидатира на изборите.
До смъртта си, пастор Бриглеб води емисията си по радиото против корупцията на политиците и полицията.
След скандала, Калифорния отново се превърна в мирен щат.
Кристин Колинс никога не престана да търси сина си.
Превод по слух: reDeyeZ Пламена Кръстева